![](https://bahmut.in.ua/wp-content/uploads/2024/02/virshi-pro-kohannya-1100x825.png)
Володимир Сосюра саме в Бахмуті написав свій перший вірш “Чи вже не пора”, його надрукували в журналі гуртка Бахмутської української шкільної молоді, що видавався в 1918 році під назвою “Вільні думки”. З того часу поет-лірик створив десяток віршів, Сосюра писав й про кохання. До Дня закоханих пропонуємо згадати поезію Сосюри, привітати коханих з 14 лютим.
Редакція зібрала вірші Володимира Сосюри про кохання.
Вірші про кохання
День закоханих в Україні відзначають щороку, в цю дату заведено вітати своїх коханих. Через російську війну тисячі пар не мають можливості разом зустріти 14 лютого, але навіть на відстані можна привітати чоловіка, дружину, дівчину, хлопця, наречену чи нареченого з Днем святого Валентина. Вірш для валентинки можна запозичити в українських поетів, які вміли писати про кохання.
Васильки
![](https://bahmut.in.ua/wp-content/uploads/2024/02/vasylky-1100x578.jpg)
***
Васильки у полі, васильки у полі,
і у тебе, мила, васильки з-під вій,
і гаї синіють ген на видноколі,
і синіє щастя у душі моїй.
Одсіяють роки, мов хмарки над нами,
і ось так же в полі будуть двоє йти,
але нас не буде. Може, ми квітками,
може, васильками станем — я і ти.
Так же буде поле, як тепер, синіти,
і хмарки летіти в невідомий час,
і другий, далекий, сповнений привіту,
з рідними очима порівняє нас.
Так ніхто не кохав
![День закоханих вірші](https://bahmut.in.ua/wp-content/uploads/2024/02/den-zakohanyh-virshi-1100x733.jpg)
***
Так ніхто не кохав. Через тисячі літ
лиш приходить подібне кохання.
В день такий розцвітає весна на землі
І земля убирається зрання..
Дише тихо і легко в синяву вона,
простягає до зір свої руки…
В день такий на землі розцвітає весна
і тремтить од солодкої муки…
В’яне серце моє од щасливих очей,
що горять в тумані наді мною…
Розливається кров і по жилах тече,
ніби пахне вона лободою…
Гей, ви, зорі ясні!.. Тихий місяцю мій!..
Де ви бачили більше кохання?..
Я для неї зірву Оріон золотий,
я — поет робітничої рані…
Так ніхто не кохав. Через тисячі літ
лиш приходить подібне кохання.
В день такий розцвітає весна на землі
І земля убирається зрання..
Дише тихо і легко в синяву вона,
простягає до зір свої руки…
В день такий на землі розцвітає весна
і тремтить од солодкої муки
Якби помножити любов усіх людей
![Закохані 14 лютого](https://bahmut.in.ua/wp-content/uploads/2024/02/zakohani-1100x733.jpg)
***
Якби помножити любов усіх людей,
ту, що була, що є й що потім буде,
то буде ніч. Моя ж любов — як день,
не знають ще чуття такого люди.
Якби зібрати з неба всі зірки
і всі сонця з усіх небес на світі, —
моя любов горітиме яркіш
за всі сонця, на тисячі століттів.
Якби зірвать квітки з усіх планет,
що вітер їх під зорями колише, —
моя любов пахтітиме міцніше
над квіти всі, крізь років вічний лет.
Якби зібрать красунь усіх віків,
повз мене хай ідуть вони без краю, —
Марії я на них не проміняю,
ні одній з них не вклониться мій спів.
Хай очі їх зіллються в зір один,
і в серце зір цей буде хай світити, —
зачарувать мене не зможе він —
твоїх очей йому не замінити.
З яких зірок злетіла ти сюди,
така ясна, що спів про тебе лине?
Світи ж мені, світи мені завжди,
над зорі всі, зоря моя єдина!
Коли потяг у даль загуркоче
![Укразалізниця нові поїзди](https://bahmut.in.ua/wp-content/uploads/2023/11/photo_2023-09-12_13-54-19-1100x734.jpg)
***
Коли потяг у даль загуркоче,
пригадаються знову мені
дзвін гітари у місячні ночі,
поцілунки й жоржини сумні…
Шум акацій… Посьолок і гони…
Ми на гору йдемо через гать…
А внизу пролітають вагони,
і колеса у тьмі цокотять…
Той садок, і закохані зори,
і огні з-під опущених вій
Од проміння і тіней узори
на дорозі й на шалі твоїй…
Твої губи — розтулена рана…
Ми хотіли й не знали — чого…
Од кохання безвольна і п’яна,
ти тулилась до серця мого…
Ой ви, ночі Донеччини сині,
і розлука, і сльози вночі
Як у небі ключі журавлині,
одинокі й печальні ключі…
Пам’ятаю: тривожні оселі,
темні вежі на фоні заграв…
Там з тобою у сірій шинелі
біля верб я востаннє стояв.
Я казав, що вернусь безумовно,
хоч і ворог — на нашій путі…
Патронташ мій патронами повний,
тихі очі твої золоті…
Дні пройшли… Одлетіла тривога…
Лиш любов, як у серці багнет-
Ти давно вже дружина другого,
я ж — відомий вкраїнський поет.
Наче сон… Я прийшов із туману
і промінням своїм засіяв…
Та на тебе, чужу і кохану,
я і славу б ,свою проміняв.
Я б забув і образу, і сльози…
Тільки б знову іти через гать,
тільки б слухать твій голос — і коси,
твої коси сумні цілувать…
Ночі ті, та гітара й жоржини,
може, сняться тепер і тобі…
Сині очі в моєї дружини,
а у тебе були голубі.
Зеленіють жита і любов відцвіта
![пшеничне поле](https://bahmut.in.ua/wp-content/uploads/2024/02/pshenychne-pole-1100x733.jpg)
***
Зеленіють жита, і любов одцвіта,
і волошки у полі синіють.
Од дихання мого тихий мак обліта,
ніби ім’я печальне – Марія…
Ми з тобою одні. Ми у полі одні.
Ти стоїш перед мене, як вечір.
Я дивлюсь на заплакані очі твої,
на покірно нахилені плечі…
В небі хмари біжать… може, буде гроза!?.
Зацвіли блискавиці над гаєм…
Я не можу сказать, я боюсь розказать,
що тебе я уже покидаю…
Що я можу?.. Скажи… Мої дні, мов хрести.
Я не мав і нічого не маю.
Ти стоїш і мовчиш… тільки вітер тремтить,
на плечі твою шаль підіймає…
Зеленіють жита, і любов одцвіта,
і волошки у полі синіють.
Од дихання мого тихий мак обліта,
ніби ім’я печальне – Марія…
Читайте також:
- Потяг кохання: що готує УЗ до 14 лютого
- Вчителька в горах та життя в паралельній реальності: що дивитися 14 лютого
- Надія на порятунок: як диспетчерка з Бахмута допомагає рятувати мешканців Донеччини
Бахмут живе тут – підписуйтесь на наш Телеграм та Інстаграм!